PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
POZNALI
JSME SE
TI DVA
POZNALI MNOHO LIDÍ
STRÁVILI SPOLU SPOUSTU ČASU
A PŘEČETLI MNOHO KNIH
PROCHÁZELI SE, CESTOVALI, ČETLI
LÁSKA, ČAS, PŘÁTELSTVÍ, KOMUNIKACE
ZNOVU OTEVÍRÁM KNIHU O TOBĚ
DÍL 3
Dan-i.
Dej mi to.
Víš, jak je to silné?
Co uděláš?
Vyhodíš mě?
Určitě víš, že jsem se loni rozvedla,
a taky víš, že jsem přišla o dům.
Chystali se ho strhnout,
a tak jsem tam bydlela tajně,
bez vody a elektřiny.
Zbavila jsem se tvé hospodyně, sprchovala jsem se
a jedla tady.
Pak začala demolice a já skončila na dlažbě.
Před necelými deseti dny jsem začala bydlet tady.
- Jak to můžeš říkat tak nenuceně? - Mám snad brečet?
Chceš, abych brečela?
Nevyhodíš mě, když se rozpláču?
Jen bys byl rozrušený.
A kdybys býval věděl, jak na tom jsem,
byl bys dávno rozrušený.
Přesto jsi mi to měla říct.
Raději bych, abys plakala přede mnou.
Už jsem uronila slz
tak na rok dopředu.
A jestli mě ty slzy něčemu naučily,
tak to bylo poznání,
že pláčem se nic nevyřeší.
- Ty budeš ještě pít? - Pojďme si lehnout.
Probereme to zítra.
Měla bys toho pití nechat, Dan-i. Je to návykové.
Proč je to tak silný?
Co mě to napadlo?
Eun-ho.
Vypila jsem té silné pálenky celou lahev.
Až tak jsem vystresovaná.
Nepřišlo mi, že se mě chystá vyhodit.
Takže už nemusím jíst potajmu.
Měla bych tu moci zůstat čtvrt roku,
než si něco najdu, ne?
Ještě štěstí, že mám Eun-hoa.
Je tady zima.
Ona to vypila všechno?
Co když je mrtvá?
Panečku.
Tys fakt sehnala práci a bydlení k tomu?
Budu tam bydlet jen chvilku.
Když teď mám práci, najdu si něco vlastního.
Mám z tebe radost.
Jsi ještě mladá. A tady je tě škoda.
Takže odsud nejspíš odejdeš.
Ne, budu sem chodit dál, dvakrát týdně po ránu.
Už jsem to probrala se šéfem.
Jae-hui chce dál studovat.
Tak jí řekni, ať se vrátí.
Jak budeš platit to její školné?
Na Filipínách nejsou veřejné školy tak drahé.
Navíc jsem ji tam poslala,
protože tady jí vznikaly šrámy na duši ze šikany.
Nemůžu jí říct, že se má vrátit.
- Prostě budu míň utrácet. - Pořád jsi mladá a krásná.
Měla bys chodit na rande.
To se o ni budeš starat celý život?
Ano.
Dcera je prioritou číslo jedna, hned po ní je práce.
Na nic jiného nedokážu myslet.
Díky práci můžu vychovávat dceru,
takže to vlastně nejsou priority číslo jedna a dvě.
Obojí je priorita číslo jedna. Jsou pro mě vším.
Tak ať to klapne.
Chutná to nějak divně.
Dan-i, probuď se.
Uvařil jsem polívku na kocovinu.
Nechutná nejlíp,
ale hlavně když po ní vystřízlivíš.
Dan-i.
Dan-i?
SEZNAM POHOVORŮ DOKÁŽU TO!
NAKLADATELSTVÍ HARI, MARKETING POHOVOR Č. 2
HOWON SOLUTION POHOVOR Č. 2. DOKÁŽU TO!
MTE MEDIA, REKLAMA POHOVOR Č. 2
Neměla ani polštář.
Ahoj.
Ten žaludek mě zničí.
Proč ho mám jako na vodě?
Včera jsem dost přebrala.
Viděl jsem tě, když jsem sem jel.
Proč jsi odešla tak brzy?
Neříkej, že jsi šla s tou opicí na pohotovost.
Asi ses vyděsil, když jsi viděl tu prázdnou lahev.
Vůbec ne.
U tebe mě nic nepřekvapí a taky už mě nic netrápí.
Požádal jsem nájemníky, aby se vystěhovali.
Ona čeká příští měsíc dítě, takže odejdou za čtvrt roku.
- Pak tam můžeš bydlet ty. - Něco si najdu.
- Nechci být na obtíž. - Na obtíž už jsi, a jak!
Tři měsíce nebudu mít soukromí.
Od čeho jsou mobily?
Když si budeš chtít přivést holku, napíšeš mi zprávu a...
- A co? Budeš spát jinde? - Samozřejmě.
A co tvoje věci? V podkroví
máš v každém koutě svoje věci.
Proč bys bral holku do podkroví? Vyřiďte si to u tebe v pokoji.
Totiž...
Prostě si ji vezmi k sobě
a užijte si to.
NAKLADATELSTVÍ GYEOROO
Proč je tady tak horko?
Musíš se strašně červenat.
Dobrý den, pane Cha.
Dan-i, porouchala se tiskárna. Zkontrolujete ji, prosím?
Jistě.
PRODUKČNÍ PODPŮRNÝ TÝM
- Dobré ráno. - Ahoj.
Dobrý den, omlouvám se za zpoždění.
- Ahoj. - Čau.
Dobré ráno všem!
Ano!
EUN-HO
O techniku se nám stará firma.
Jsou rychlejší než technická podpora. Číslo je na zdi.
Haló? Volám z nakladatelství Gyeoroo.
Dan-i, měli bychom objednat kávu. Už nám dochází.
Jistě!
Rozbila se nám tiskárna. Kdy můžete přijít nejdříve?
Dan-i, dnes musíte zalít kytky.
Jasně!
Můžete přijet co nejdřív?
Božínku...
Za chvilku se ozvu.
- Chtěl jste s něčím pomoct? - Není třeba.
- Kdo to volal? - No, totiž...
To bylo pracovní. Tvrdě pracuju. Jsem v jednom kole.
Nikdy jsem vás neviděl tak zblízka.
- Dan-i. - Ano?
Najděte restauraci.
- Jsem váš fanda. - Stůl pro čtyři.
- V Gangnamu. Soukromý salonek. - Jistě.
Měl bych to zařídit.
EUN-HO
Zamluv tenhle lokál. Jde o schůzku s panem Yunem.
Má tuhle restauraci rád.
Adresu pošli v kopii panu Bongovi.
Mě neřeš. Aspoň jsi to slíbil.
Soustřeď se na vlastní práci.
Jen mi to ztěžuješ.
Pane Bongu, poslala jsem vám údaje o té restauraci.
Vážně? Vy jste rychlík.
Jo, ta vypadá skvěle.
Dan-i, zabalte prosím dárkové výtisky té knihy.
- Nechal jsem jich vzadu 200. - Jistě.
Určitě jsou jiné způsoby.
To chceš zahodit diplom?
Budeš jen vyřizovat pochůzky kolegům.
Je to špatně placená práce na dobu určitou.
NAKLADATELSTVÍ GYEOROO DÁRKOVÉ VÝTISKY
Ano, paní Go.
Připravte schůzi vedení, za 20 minut.
Jistě. Ale co mám připravit?
ŘEDITELKA GO YU-SEON
Co mám připravit na schůzi vedení?
To fakt netuším. Taky jsem tu nový.
Slečno Seo, co mám připravit na schůzi vedení?
Na schůzi vedení? Vedení.
- Máte někoho na lince, slečno. - Dobře.
Slečno Song, prý mám připravit schůzi vedení.
Co mám připravit?
- Pět LVL. - „LVL“?
Asistentka manažera redakce Song Hae-rin.
- Co je „LVL“? - Okamžik, prosím.
Koho se mám zeptat?
- Ano, slečno Go. - Kde jste?
- Berte firemní kreditku. - Ano.
Ano, slyším.
Haló? Tady máma Ji-yul.
Ji-yul zaspala.
Asi je nervózní, je to její první den.
Vážně?
Dcerka je strašně naivní.
V těchto věcech je pořád bezradná.
- Odteď ji budu budit sama. - Pardon!
- Nebuďte na ni přísní, prosím. - Omlouvám se. Jejda!
- Bála jsem se, tak radši volám. - Pardon!
Omlouvám se za zpoždění.
Promiňte, pane.
Fakt soráč.
Bezprostřední dáma.
Co jsem v Gyeoroo, zažila jsem přes 20 nových zaměstnanců,
ale tohle je poprvé,
co někoho omlouvala za pozdní příchod máma.
To proto, že jsem jedináček.
- Pochopte to, prosím. - Proč se mnou mluvíte povýšeně?
Jen jsem chtěla být přátelská.
Proč bychom měly být přítelkyně?
Jsem vaše nadřízená,
jsme kolegyně, ale nic víc.
Chápu, že jste bezradná, ale nezacházejte příliš daleko.
Pardon.
SLABIKÁŘ
Zkontrolujte ten rukopis.
Dělat korektury může být moc náročné...
Já...
jsem...
jako nováček dělala i těžší věci,
protože můj nadřízený byl opravdu postrach.
Půjdu tamhle, ať se můžu soustředit na práci.
Dala mi firemní kreditku,
takže „LVL“ musí být něco, co tady není.
Musí se to koupit.
EUN-HO
Ne.
To bych neměla.
„LVL“? Co to může znamenat?
Co je „LVL“?
- Jauvajs! - Nevíš, co je „LVL“?
- Ale řeklas, že tě nemám řešit. - Co to je?
Zkratka pro „ledové vanilkové latte“. LVL.
Jen dychtivost někdy nestačí, víš?
Tak běž. Máš jen deset minut.
Moulo.
Nemáte schůzku vedení?
Ano, ale přišel jsem si něco ověřit.
Té nové zaměstnankyni jste dala co proto.
Naučila jsem se, že na nováčky musí platit od začátku přísnost.
Od svého šéfa.
Hae-rin.
Ale pane Cha. Tohle je...
Jen pojďte.
Ach jo.
- Eun-ho! - Moc se omlouvám.
Dlouho jsem to nedělal. Bolelo to?
Pořád si to musím nechat líbit?
Jednou šéf, vždycky šéf. Nebuďte na ni tak přísná.
Jinak ta nová uteče jako někdo, koho znám.
Skončí to pláčem.
Jestli mají odpadnout, ať odpadnou rychle.
Říkal jste, že nejhorší je zacvičovat ty, kdo stejně odejdou.
Proto jste odešla se slzami v očích?
A vy jste za mnou přijel domů a prosil mě, ať se vrátím.
Co vás povýšili, zvedlo se vám sebevědomí.
Leccos jsem tady pochytila.
A všechno od vás.
Přivezete mi moje svršky?
Proč? Opijete se a zase ke mně přijdete.
Odcházím.
Mohla mi to říct normálně. Proč zkratkou?
A jak je teda „horké vanilkové latte“? HVL?
To je snad vtip.
Bylo to „ledové vanilkové latte“.
Deset minut jsem si kvůli tomu připadala jako idiot.
Přitom to bylo jen ledové latte.
Ano, svět se vážně dost změnil.
A jéje.
Proč jsem kurnik dávala všechny ty krabice na stůl?
Co jsem vám říkala?
Že se svět hodně změnil, když jste byla v domácnosti.
To vám patří.
Tohle mě uráží.
Víte, co jsem musela kvůli místu dělat já?
Jak se opovažujete chtít místo, na které já čekala tolik let?
Hej, proč tady tak stojíte?
Jasně, pojďme dovnitř.
- Zdravím. - Dobrý den.
Dobrý den.
Tak hezkou schůzi.
Díky.
Posaďte se tamhle.
Rozhodla jsem se popasovat
s tím, že se svět změnil, zatímco můj život zůstal stejný.
Myslela jsem si, že to mám nejtěžší,
když jsem se starala o dům a dceru,
ale ostatní taky tvrdě pracovali
a vydávali ze sebe maximum.
A proto já jsem teď tady
a oni tam.
- Řekla bych po 200 výtiscích. - Celkem 3 272.
- Není to 3 270 výtisků? - Určitě?
Představa, že mě zachrání
rytíř v lesklé zbroji, je příliš přitažená za vlasy,
abych jí věřila.
Svůj příběh bych si radši psala sama.
Je mi zima.
Není holt každý den posvícení.
Zdravím, to jsem já, Ji Seo-jun.
Volám kvůli tomu románu Roberta Friedricha.
Měl jsem se vám ozvat, kdyby mě napadlo něco k designu.
Jde o ten dotisk Zářivé letní noci, že?
Co třeba změnit barvu obálky?
Britské a francouzské vydání se barevně liší.
Proto jsme se rozhodli pro úplně jinou barvu. Pro modrou.
Ano, tentokrát bychom zvolili barvu britského vydání,
příště barvu francouzského vydání.
Druhé vydání by mělo zaujmout výjimečností.
Dobře.
ZÁŘIVÁ LETNÍ NOC
Zřejmě máte zájem o osobní rozvoj.
Pak si přečtěte tohle.
Nečetl jsem mnoho lepších knih.
Nabízí prosté,
ale hluboké postřehy o životě.
Autor zažil v životě mnoho těžkostí,
ale je vtipný a jeho kniha k popukání.
Opravdu je to skvělý titul. Budete litovat, když si to nepřečtete.
VŠE JSEM SE NAUČIL VE ŠKOLCE
Vidím, že vás zajímá i seriózní čtivo.
Znáte tu knihu?
Vyvolala obrovskou senzaci od Evropy až po Japonsko,
ale v Koreji vyšla teprve nedávno.
Měl byste si ji přečíst. Nebudete litovat.
Vy jste zřejmě nakladatel.
MARŤAN
Prosím?
Tohle všechno vydalo
nakladatelství Gyeoroo.
- Pracujete v marketingu? - Ne.
Vůbec vám nerozumím.
Gyeoroo? To je nakladatelství?
Zřejmě jste si to špatně vyložil.
Já jsem jen čtenář,
- který se upřímně snaží... - Pane Kime!
Všude jsem vás hledal.
Proč držíte naši knihu?
Vždyť by vás odtud mohli vyhodit.
Volal jste mi.
Máte vůbec čas prodávat knihy?
Proč jste mě chtěl vidět?
Pojďme odtud.
MANTINELY ŠTĚSTÍ
UZDRAVENÍ ŽIVOTA
Z této knihy byste si měl přečíst alespoň úvod.
A neříkám to proto, že jsme ji vydali my.
Je to vážně ohromná kniha.
Propána.
JAK MŮŽE VĚDÁTOR PŘEŽÍT NA MARSU
Co ten reklamní poutač?
Na té knize jsem pracoval dnem i nocí.
Chtěl jste mi ukázat, jak špatný má marketing?
Propagační text k vaší knize není ten problém.
Pane Cha.
Tak. Co říkáte?
Prohlédněte si obálku té knihy.
Je lepší než všechny naše věci dohromady.
Jaký pak má smysl číst rukopisy?
Dneska prodává obálka.
Knihy nejsou módní doplňky.
Ale jsou.
Lidé se posuzují podle toho, jakou knihu si nesou.
Podívejte.
MARŤAN
Vidíte, jak nudně vypadám?
A podívejte teď.
ZÁŘIVÁ LETNÍ NOC
Hned je to lepší.
Zkrátka stručně. Design obálky: Ji Seo-jun.
Momentálně nejlepší designér.
Všechny tyhle knihy navrhl on.
Přiveďte mi ho.
Přiveďte ho do Gyeoroo.
A jak ho mám...
Snad nečekáte, že...
Máte nejlepší konexe a jste ve firmě nejschopnější.
Prostě mi ho přiveďte.
Hledáte nějakou zajímavou knížku?
Já vám...
Asi je vám horko, sundal jste si kabát.
Naše knihy se musí prodávat.
Lidi si je musí koupit, jen co je vezmou do ruky.
Přiveďte Ji Seo-juna. Pracuje pro Wolmyeong.
Za měsíc mu vyprší kontrakt. Přiveďte ho do Gyeoroo,
než podepíše nový.
Zařiďte to, ano? Myslete na to.
ZÁŘIVÁ LETNÍ NOC
Tady je výrobní plán knih Park Ju-euna.
Znáte Ji Seo-juna? Dělal tyhle obálky.
Jeho obálky mě zajímají.
Proč?
Každá kniha má jasný koncept.
Tahle se bude snadno nosit a číst,
protože je lehká a má tenkou vazbu.
Dá se číst v autobuse nebo v metru.
A tuhle
si s sebou snadno můžete vzít na výlet.
Zatímco tahle je tak tlustá, že si ji s sebou nevezmete nikam.
Navíc je drahá.
Navrhl ji tak nóbl, aby vám ležela na poličce dlouho.
Není důležitější obsah?
To ano. Ale design není s obsahem v rozporu.
Podívejte na tuhle.
Je zaměřená na ženy mezi 20 - 30 lety.
A vypadá jako módní doplněk.
Tato kniha zase pojednává o obnově životní energie.
Proto navrhl jednoduchou obálku v přírodní barvě.
Máte pravdu. Jeho návrhy jsou hezké a čisté.
Navrhl to dobře. Upoutávka je pěkně čitelná.
Designéři knihy nečtou, ale on ano.
Poznám to.
Ví, kde přidat a kde ubrat.
Tohle nedělal autor nebo redaktor.
Dělal to opravdový designér.
Náš designérský tým se musí probrat.
Moc to neřeší.
Ale stejně to zraňuje moji hrdost.
Kniha je přece kniha. Nestává se z toho moc velká komerce?
Vy jste ale...
Vím, že jen chcete, aby naše knihy četlo hodně lidí.
Všechny jsou kvalitní. Cítím to stejně.
JEDEN JARNÍ DEN
Copak?
Chceš na procházku?
Tak pojď.
A jsme tady.
Tady někdo opravdu bydlel?
Jistěže. Předchozí nájemník
si sem pověsil závěsy, protože tu měl moc slunečního svitu.
- Deštník. - Šalotka.
Sháním tady podnájem.
- V tomhle domě? - Vy tady bydlíte?
- Ano. - Nejspíš v posledním patře.
Jak to víte?
Cítím, jak odtamtud vyzařuje energie šalotky.
Když se rozsvítilo, viděla jsem vás vycházet.
Chcete se podívat?
Mám ji přede dveřmi.
Když jsem ostříhal zelené části, začala rychle růst.
Často ji dávám do jídla.
To ráda slyším.
Tehdy jste mi opravdu pomohl.
Mimochodem, budete bydlet v té garsonce dole?
Ještě nevím jistě.
Mám to jen tři zastávky do práce.
A poblíž bydlí kamarád.
Tam bydlet nemůžete.
Předtím tam byl sklad.
Podle mě tam už tři roky
nikdo nebydlí.
Není divu.
Chtěla jsem bydlet v této čtvrti.
Ale je hodně drahá.
A kde bydlíte teď?
V kamarádově domě poblíž.
Bydlím tam, protože nemám kam jít.
Ale nechci mu být na obtíž.
Vrátím vám ten deštník.
Nechám ho tam u květináče.
Dobře.
Jak se jmenuje váš pejsek?
Ještě nemá jméno.
Znám ho od téhož dne jako vás.
Tak ty ještě nemáš jméno?
Až přijdu příště, vymyslím ti něco chlapáckého.
To je holka?
Našel jsem to.
Vítejte. Přijde vás víc?
Ne, jsem tady sám.
Mají tu zaměstnanci slevu?
Ano, ale musíte mít vizitku.
Tu mám.
Zde je moje vizitka.
Nedávno jsem sehnal práci.
Znáte nakladatelství Gyeoroo? Je kousek odtud.
Aha.
- Zavedu vás ke stolu. - Díky.
Ji-yul.
Dáváte si večeři?
- Ano. - Já taky.
Jste sama? Můžu si přisednout?
Čekám na přítele.
Netušil jsem, že máte přítele.
- Tak dobrou chuť. - Vám taky.
Ahoj. Jdeš trochu pozdě.
- Byl jsem v zácpě. - Určitě máš hlad.
Co si dáš?
Co třeba těstoviny s růžovou omáčkou?
Ne, já jíst nebudu.
Proč ne?
A ty nejspíš taky jíst nebudeš.
Jak to?
Protože se s tebou chci rozejít.
Přišel jsem ti to říct.
Nesnáším na tobě úplně všechno.
Tvoje máma chtěla, ať ti to řeknu.
Líbíš se mi přesně taková, jaká jsi,
ale ona chtěla, ať ti řeknu tohle.
Asi už s tebou nemůžu být, protože je mi z ní špatně.
Máma má o mě prostě starost...
To je mi fuk. Ať máš šťastný život.
Už se nikdy neuvidíme, Ji-yul.
To naštve.
Je toho moc.
Myslím, že to sám nesním.
Nedáte si se mnou?
Jím jen proto, že jste říkal, že to sám nesníte.
Dobře.
Dobře, díky.
Kolikrát vám někdo takhle dal kopačky?
Mockrát.
Tak proč se mámě nepostavíte?
Je to přece váš milostný život.
Kolik podle vás stála?
Víc než trojnásobek výplat nás obou.
Tyhle věci mi kupuje máma.
Jsou důležitější než láska?
Nevím.
Ale jsou krásné.
Dejte si ještě kousek.
Chci kolu.
Pardon. Dáme si kolu, prosím.
Kolu.
Zapomeňte už na to.
Zasloužíte si něco lepšího.
- Máte pravdu. - No jistě.
- Já mám na víc. - To se ví.
Máte přítelkyni?
- Pan Cha Eun-ho? - Ano, tohle je jeho dům.
Jsem doma.
Tys běhal na pásu? Nevečeřels, viď?
Půjdu se převlíknout.
Hej.
Tys mi vyklidil věci?
Žádala jsem tě o tři měsíce.
Už jsem si šla hledat podnájem.
Zapomněl jsi, kdo ti pomohl získat dědictví?
Jak ses o něj hádal s otčímem, když ti umřela máma?
A můj táta...
Víš co? Když o tom tak přemýšlím,
táta dostal rakovinu kvůli tobě.
Umřel, protože se tak moc snažil
zajistit ti to dědictví!
Kašli na to. Tak jak to je?
Kam jsi mi ty věci vyhodil?
Ty jeden nevděčníku.
Tamhle do pokoje.
Je výborná.
Neměla bys mi aspoň poděkovat?
Dík.
Tvůj táta dostal kvůli mně rakovinu?
Beru to zpátky.
Měla jsem vztek.
Prostě jsem řekla první, co mě napadlo.
Kdes byla? Všechno jsem stěhoval sám.
Sháněla jsem pokoj.
Mimochodem, je vážně výborná.
Špička.
Tos fakt vařil ty?
Tys sháněla pokoj a já jsem ti ho zařizoval.
A koupilas jídlo, zatímco jsem vařil kimči.
S kimči to chutná líp.
I jídlo z krabice chutná s kimči líp.
Dneska jsem toho musela hodně obejít, takže mám opravdu hlad.
Klidně to sním všechno.
- Dan-i. - Ano?
Nevadí mi,
že jsi tady.
Bydlet s tebou není vůbec špatné.
- Hej. - Co je?
Když říkáš takové věci,
červenáš se.
- Nečervenám se. Jsem bledý. - Jsi celý rudý.
Páni.
Jestli zčervenáš pokaždé, když říkáš pěkné věci,
jak můžeš chodit s holkama?
- Vztahy nejsou o slovech. - Takže o fyzičnu?
To kimči je dost pálivé.
Eun-ho.
Díky.
Vedle tebe mám větší sebedůvěru.
Ale stejně potřebuju vlastní bydlení.
Nemůžu tě pořád omezovat.
Rychle si něco našetřím.
Tři měsíce asi stačit nebudou.
Co takhle šest?
Tak už jez.
Děkuju.
Je to fakt moc dobré.
Ta polívka rozhodně.
Poslouchejte! Zítra ve dvě
se koná schůzka k té nové knize In Ho-wona.
Přemýšlejte o nadpisu k upoutávce.
- Ano, paní. - Jistě!
ZMIZ, ZKAŽENOSTI
Nadpis k upoutávce?
Ty jsem přece kdysi psala.
Dan-i.
Ano?
Jistě.
Můj kostým na jednání. Nechte ho vyčistit.
Zajděte do té čistírny na křižovatce.
Jistě.
ZMIZ, ZKAŽENOSTI
Paní Go.
Slyšela jsem o té schůzi,
kde se má rozhodnout o upoutávce k nové knize In Ho-wona.
Ráda bych
taky něco vymyslela.
- Dan-i. - Ano?
Hleďte si své práce.
Jistě.
Neřekla přímo ne.
Splním si svoje a ten slogan vymyslím.
Ty to dokážeš, Dan-i.
Jsem silák!
ZMIZ, ZKAŽENOSTI
To myslíš vážně?
Slečna Go tvůj návrh nepřijme.
Vymyslím něco, čemu neodolá.
Ukážu jí, co dokážu. Vždyť mě znáš.
Jsem Kang Dan-i. Kdysi tak úspěšná v reklamě.
Určitě umíráš touhou vrátit se k oboru.
Přesně tak. Chvěju se vzrušením.
A srdce mi tluče jako o závod.
Měla bych si to hned přečíst. Čau!
A děkuju!
...LUCY ZMIZELA JAKO PÁRA NAD HRNCEM.
Dan-i, můžete to odnést na obchodní?
Jistě.
ZMIZ, ZKAŽENOSTI
Thriller od profesora psychologie.
Představ si obálku.
Pracovní název zní Zmiz, zkaženosti.
Jak říkám, je to thriller.
Žánr by měl být zřejmý.
Dej si to k práci.
Díky.
Napsal to profesor psychologie.
Zmiz... Bez významu, ale harmonické.
Nelogické.
Chaotické, ale se zápletkou.
Tajuplné.
Tahle éra je...
Psychologie...
ZROZENÍ THRILLERU
Dobré ráno.
- Zdravím vás, paní. - Dobré ráno.
Paní Go.
ZROD NOVÉHO THRILLERU
THRILLER ROKU 2019! KNIHA PRO DNEŠNÍ ÉRU!
THRILLER PLNÝ NAPĚTÍ!
Takové texty už jsem dlouho neviděla.
Všechny jsou zastaralé.
Promiňte. Polepším se.
Do marketingu se nehodíte.
Jako byste uvízla v 90. letech.
V marketingu je rozhodující modernost. Víte to?
Proč jste udělala, oč vás nikdo nežádal,
a zbytečně se nechala vyplísnit?
Tak starou ženu jsem čekala chytřejší,
jenže vy jste stejně mimo jako nováčci.
A teď běžte a přestaňte mě okrádat o čas.
Nevzdávej to, Dan-i.
NOVÁ ÉRA THRILLERŮ
Temný příběh nabitý dějem...
Jasně.
Odkud se to zlo vzalo?
ZABILA JSEM MUŽE
„Řekla jsem, že to není pravda.“
„Tato slova nejsou vždy pravdou.“
„Každý lže.“
„V létě vám bude běhat mráz po zádech.
Dokonalý psychothriller.“
Thriller. Temný příběh.
Nelítostný souboj mozků.
Srdce vám poběží jako o závod.
Souboj mozků, který se rozplyne jako pára nad hrncem.
Letos v zimě...
Letos v zimě vám srdce poběží jako o závod.
Souboj mozků,
který se rozplyne jak pára.
To zní dost divně.
Slečno Song, dejte si čaj, prosím.
Díky. To jste nemusela.
NÁVRH UPOUTÁVKY
To je návrh textu na upoutávku?
Chtěla jsem předložit své nápady.
Jen tady chci být prospěšná.
Můžete se na to podívat?
- Já? - Zdravím vás.
- Volala jste opraváře? - Ano.
Tudy. Přijel jste brzy.
NÁVRH UPOUTÁVKY
JAKO BYSTE ŠKEMRALA, AŤ SI LIDÉ TU KNIHU KOUPÍ
Škemrala? Co je na tom špat...
Má pravdu.
Místo verbování
bych měla přimět čtenáře, ať po knize sáhnou sami.
ZROD NOVÉHO THRILLERU
„To jen vysvětlujete, o čem kniha je.“
THRILLER ROKU 2019! KNIHA PRO DNEŠNÍ ÉRU!
„Nemá to šťávu.“
THRILLER ROKU 2019!
THRILLER PLNÝ NAPĚTÍ!
„Tohle čtenáře okamžitě neupoutá.“
Myslela jsem, že dneska učíš.
V práci mě oslovujte formálně, slečno.
Dejte si.
Pane Cha,
co říkáte na tento text upoutávky?
SOUBOJ MOZKŮ, KTERÝ VÁM VYRAZÍ DECH
SCHŮZKA K MARKETINGOVÉ STRATEGII 14.00
Ať se schůze vydaří.
Promiňte, paní.
Tohle je můj finální návrh.
Můžete se na něj podívat?
Tak začínáme.
Ať se daří.
Hodně štěstí.
Zdravím vás.
Pane jo.
Ahoj.
SOUBOJ MOZKŮ, KTERÝ VÁM VYRAZÍ DECH
CO JE...
Co je dobrá upoutávka?
CO JE DOBRÁ UPOUTÁVKA?
Nadpis upoutávky by měl odrážet název knihy.
Kniha se nese v duchu přeludů nebo tajuplnosti.
Tento motiv bychom měli ponechat.
To je všechno hezké,
ale zkuste o tom mluvit v prodejně se čtenáři.
Kdo z nich se okamžitě chytí?
Souhlas. Nejdřív je musíme přimět, ať si knihu koupí.
Copak to nechápete?
Nějaké podněty, paní Go?
Pár bych jich měla.
Předně...
Vy vždycky trefíte hřebíček na hlavičku!
Hezké.
To je dobré.
Vyvolává to vzrušení a zájem.
- Každý je hned zvědavý. - Jak je to?
„Souboj mozků, který vám vyrazí dech.“
THRILLER PLNÝ NAPĚTÍ!
SOUBOJ MOZKŮ, KTERÝ VÁM VYRAZÍ DECH
- Paní Go! - Co vy na to?
Co na to říkáte?
Líbí se mi to.
Zní to jako klasika, a přitom...
Pane Cha,
co říkáte na tento text upoutávky?
I staromódní řešení někdy funguje.
Nevím, jak přemýšlí omladina...
- Co třeba takhle? - Nejsem si jistý touto pasáží.
- Je to zřetelnější. - Někdy je to tak lepší.
Proto ji tak královsky platíme.
Než všechno příliš zkracovat,
je lepší dělat některé věci postaru.
Na víc řádků.
- Je to pádné. - A snadno pochopitelné.
Probouzí to ve mně zvědavost.
- Dobrá práce, všichni. - Bezva.
Nestává se často, aby text paní Go
dostal přednost před slečnou Seo.
„Intenzivní souboj mozků,
který vám vyrazí dech.“
- Proto je ředitelkou. - Moje řeč.
Ale nepřipomíná mi to váš styl.
Je to svěží. To beru.
SOUBOJ MOZKŮ, KTERÝ VÁM VYRAZÍ DECH
Stává se...
to často?
Co myslíte?
Tohle je moje upoutávka.
A vy to víte.
Víte, oč tady jde.
Nevím, o čem mluvíte.
Myslím, že tohle není ten text,
co jste mi ukázala.
NAKLADATELSTVÍ GYEOROO
Dan-i.
Ano.
Tohle je zaměstnání.
Řekla jsem vám to první den.
Když přijmeme deset lidí,
po třech letech zůstane jeden.
Jestli tu chcete vydržet,
přestaňte si myslet, že je to nefér.
To není jediné, co mě napadlo.
Taky jsem se
v někom zklamala.
Nemusel nikomu stranit
nebo z toho dělat vědu.
Kdyby řekl: „Chápu, jak se cítíš,“
tak by mi to
úplně stačilo.
Místo aby mi radil,
utěšoval mě,
soucítil se mnou.
Všichni jsme jen lidé.
„Vím, jak se cítíš.“
To jsem čekala.
Na shledanou zítra.
Takhle všichni přežívají.
Kradou nápady novým zaměstnancům.
A ty před tím zavíráš oči.
Říkal jsem, že to bude těžké.
Nikdo tě o to nežádal.
Podpořil jsi svoji nadřízenou.
To je toho.
Vybrali sice tvůj nápad,
ale to nedokazuje, že jsi schopná.
O to mi ani nešlo.
Teď jenom chci,
aby ostatní věděli, že to byl můj nápad.
„Není to jen holka na podřadné práce.
Kdyby dostala šanci, zvládla by víc.“
Nebo tak nějak.
I tohle by bylo těžké.
Potřebuješ víc času.
Myslíš, že to přežiješ?
Přežiju.
Připadá mi, že začínám úplně nanovo.
Jako bych byla opravdu nováček.
A víš, co se mi líbí nejvíc?
Eun-ho.
Ty jsi opilá?
Víš, lidé...
Lidé mě teď...
oslovují jménem.
Jak to myslíš?
- Promiňte. - Madam.
- Miláčku. - Hej, vy.
Mami.
Celé roky mě nikdo...
neoslovoval jménem.
Kang Dan-i.
Já mám taky jméno.
Ale nikdo ho nepoužíval.
Zato teď...
mi lidé...
říkají jménem.
Těší mě, Dan-i.
A Dan-i bude pracovat v podpůrném týmu.
Mimochodem, kolik vám je, Dan-i?
Dan-i, dnes musíte zalít kytky.
Je to hodně zvláštní pocit.
Když ti lidé říkají jménem.
Slečno Kang Dan-i.
Ano, šéfe?
Slečno Kang Dan-i.
Pane Cha Eun-ho.
Moje krásná Dan-i.
Můj pohledný Eun-ho.
- Přiťukneme si? - Přiťukneme?
Dan-i, Dan-i, moje Dan-i.
Máš poslední přání?
Nepřebrala jsem?
Eun-ho, taky bys už měl přestat.
Vypils toho příliš...
Eun-ho.
Kam se poděl, když máme rozpito?
Ano, haló?
Kde jsi?
V taxíku.
Hodně jsi pil.
Proto jsem si vzal taxi. Jinak bych řídil sám.
Víš, že nemám rád, když moje auto řídí někdo jiný.
A kam jedeš?
Kam myslíš? Jedu domů.
Vždyť jsi pil doma.
Cože?
To jsem já, Dan-i. Pili jsme u tebe společně.
Do čího domu vlastně jedeš?
To jsi tak opilý?
Pane, kam to jedu?
Jsem to ale blázen.
Kdykoliv jsem se opil, přijel jsem sem,
protože se mi tolik
stýskalo po Dan-i.
Někdy jsem slyšel, jak se směje.
Cože?
Co tam budeš dělat?
Živit se kořínky?
- Někdy jsem... - Počkej, Dong-mine.
...slyšel, jak se hádají.
Pusť mě.
A někdy...
Říkám, že se omlouvám! Kam jdeš?
Hej, Dan-i!
...viděl jsem ji plakat.
Tehdy jsem ji ani nedokázal pozdravit.
Myslel jsem, že mi pukne srdce.
Jsi v pořádku?
Kam jsi jel?
Už tam jezdit nemusím,
když se napiju.
Dan-i...
bydlí u mě doma.
POUŠTĚLI JSME S DAN-I BALONKY S DOPISY.
NETUŠIL JSEM, ŽE MI VŽDY ODPOVÍDÁ ONA.
KDYŽ SE OPIJU, SEDNU DO TAXÍKU A ŘEKNU MU ADRESU DAN-I.
JE MÝM PRAVÝM OPAKEM.
JÁ V ROZPACÍCH ZČERVENÁM, ONA SE JEN SMĚJE.
BEZ KANG DAN-I JSEM KONEČNĚ POCHOPIL VÝZNAM SLOVA „PRAHNOUT“.
EUN-HO MI JEDNOU ŘEKL: „AŽ VYROSTEME, BUDEME POŘÁD SPOLU, VIĎ?“
VŽDYCKY BYLA JEDINEČNÁ. I KDYŽ BYLA UNAVENÁ, NIKDY NEODMÍTLA.
S EUN-HO POŘÁD CÍTÍM VŘELOST. JE DOBŘE, ŽE BYDLÍM U NĚJ.
Vážně. Jsi trumbera.
Takhle se opíjet jsem tě naučila já?
Myslíš, že mi něco vysvětlit dokážeš?
Hej!
To jsou všechno peníze!
Naše peníze jsou v prachu!
Nechoď ke mně, když jsi opilá. To už nejde.
Bydlím teď s jednou ženou, takže ne.
A tu nákupní tašku držela Song Hae-rin.
To určitě znamená, že spolu chodí.
Jste zábavná, slečno Šalotková.
Já tě taky potřebuju.
Jsi jediná, kdo mě dobře zná.